Havet... ikke sandt?
Det starter altid grublerier om en masse filosofisk møg.
Tunge ting, som livet, døden og skæbnen -
- og den slags forvirrende ævl.
Det skide univers og individets tilsyneladende ubetydelighed.
Men er vi ubetydelige?
Tag for eksempel... dette individ:
En døgenigt kaldet Michael McCrea.
I går drak han rekordmeget -
- og i dag betaler han den grumme pris.
Det er aften.
Han får sig vist en lille siesta.
En lille morfar.
Slap nu af og vær opmærksom.
Der er en pointe med alt vrøvlet.
Du hviler ret fredeligt, Michael.
Du ved godt, at tidsfristen udløber klokken ti?
Så hvad laver du i sengen?
- Var du i byen i går? - Ja, det var jeg.
Og drak i stedet for at skaffe gysser? Men, for helvede!
Det er at spilde tiden. Du har ikke megen igen.
Misser du tidsfristen, så siger Darren, at du skal betale en pris.
- To brud. Du bestemmer hvor. - Og små knogler tæller ikke.
- Fingre, tæer... - De tæller ikke.
- Du har dem vel ikke? - Nej.
Så bør du komme i sving. Tig, lån, stjæl...
Men skaf dem. Du har fire timer, inden Perriers dom udføres.
Det gør ikke noget, at vi tager de her pistacienødder?
Nej.
Åh, pis...
Er de til mig?
Nej, fra Shamie. Som undskyldning for alt hans overarbejde.
- Godt. - Jeg er så lettet.
- Over hvad? - Du ved...
- At han ikke var interesseret? - Dumt, ikke?
- For det er han, Michael. - Godt.
Det er bedre end før... Lidenskabeligt og fyrigt.
Hvordan går det? Jeg fik løn. Du kan få...
Nej, Brend. Det er i orden. Jeg møder Mutt. Han ordner det.
- Mutt? - Ja, jeg låner til et lån.
Okay. Bank på senere og fortæl.
Det skal jeg nok. Vi ses.
- Hej, Michael. - Rolig, Apollo. Fod!
- Det er, fordi han elsker dig. - Ja, han vil bolle dig.
Michael McCrea.
Se lige et skideflot stød.
Fornemt.
- Er Mutt her? - Du missede ham. Og balladen.
Et fjog hånede hans billardevner.
Kom.
Den skid herregrinede. Så han fik herrebank. Se?
Herregud.
- Hvad er den der plet? - Den brune? Jeg vil ikke gætte.
Kan jeg hjælpe med andet?
- Lidt pudder, måske? - Nej.
- Fint. - Ved du, hvor han gik hen?
- Pis! - Fortryder du, ved du, hvor jeg er.
- I har karantæne! - Pis, Mullo. Vi tager bord ni.
Sørg for helvede for at holde hundene fra bordet.
- Pletten på tolv gik ikke af. - Hold kæft!
Achilles! Ned fra bordet!
- Hvad fanden laver du? - Er det din?
Få den væk fra mit hjul.
- Saml den op. - Skal jeg?
Jeg løfter dig sgu og smider dig endnu hårdere.
Værsgo. Kom så.
Glem ham. Vi finder ham igen. Vi har dit nummer.
Og dit grimme ansigt. Vi holder øje med dig.
Dit ansigt.
Hvad fanden laver du her?
- Vi skal have en snak. - Hvorfor skulle jeg tale med dig?
Fordi jeg er døende, Michael.
- Hvad? - Jeg er døende.
- Så jeg tænkte... - Du er døende?
Hvad er det? Kræft?
Ja, det er kræft.
Åh, pis...
- Vil du sige noget? - Bare jeg vidste hvad.
Ja, ja. Og jeg hader bare at dukke op sådan her, ud af intet...
Men vi har ting, der ikke er løst.
Og din mor, selvfølgelig.
Så jeg tænkte, at vi kunne tale...
Far, du...
- Hvordan går det? - Jeg arbejder på det.
- Jeg ville arbejde hårdere. - Eller bare opgive.
- Dyrk zen og find accept. - Ja, eller resignation.
For vi sænker os over dig. Som tidevandet venter vi ikke.
Jeg skylder kun 1.000.
- Det kunne være en million. - Havde jeg haft pengene...
- Drikker du ikke mere? - Jeg havde lyst til lidt mokka.
Hvad har du af andre valg?
Udover at skyde mig, så er der en lånehaj, Muttley.
- Jaså, Mutt. - Ja. Kender du den nar?
- Han hænger ud på Millers. - På Millers?
- Og vores snak? - Jeg er tilbage om en time.
- Og så snakker vi? - Vi får se.
Jeg er jo bare døende.
- Fine blomster Brenda fik. - Hvordan går det?
- Træt af at se dig med tøjter. - Hvad?
Du, Michael, jeg ved, at Bren er din ven og så videre...
- Men gnisten er væk. - Gnisten? Så slå da op, klovn.
Kap båndene og vis hende lidt respekt.
- Idiot. - Finder du dig i det?
- Der er han. Ser du? - Ham?
Tjek hende. Hvad synes du?
Beskidt. Som en pose gulerødder.
- Og hende der? - Ligner en hest.
De elsker en god galop.
- Kender jeg dig? - Nej, og jeg vil ikke forstyrre.
- Men du låner vist penge ud? - Når jeg har dem.
Men det har jeg ikke nu. Beklager, det går ikke.
Mener du det?
Godt så.
Det, du sagde. Du kaldte min pige en tøjte.
- Det brød jeg mig ikke om. - Det var meningen.
Jeg vil have en undskyldning, pikfjæs.
- Der kommer vist ingen, vel? - Nej.
Godt så.
For helvede!
Jeg ville hellere end gerne smadre dig. Det ved du godt?
- Så, ringer du til Brenda? - Ja.
Gør det i aften. Og du gør det sgu blidt. Forstået?
- Flot. Hvad fanden skete der lige? - Det vil jeg ikke fortælle.
- Nej, så havde du en stor kæft. - Hvad?
Du får lige et tilbud: Dinny og jeg har et job i aften.
Et lille indbrud i Dalkey. Profit er garanteret.
Det var tilbuddet.
Spørgsmålet er: Vil du købe?
Dinny mødte en idiot i byen. En Karl Smart. Han gik på wc...
- Fyren? - Nej, han var der. Mobilen ringede.
Fruen. De snakkede. Alarmsystemet er i stykker.
Alarmfyren kommer først mandag. Deroppe talte...
- Dinny? - Fyren! Hør dog efter.
De skal på restaurant i dag, så huset er tomt.
Og ikke alene det. Der er ingen alarm.
- Vi mangler en mand. - Dinny holder udkig.
Men har han et fladskærms-tv. Det kan jeg ikke slæbe alene?
Og vi halverer tiden med to mand. Er du med?
Michael, kom her. Se lige her.
En stak snavs under skabet. Se den der.
"Voluptuous". Kun for kreaturelskere.
- Se hendes yvere. - Yndige.
Er du til yppige former? Din snuskede karl.
Hvad fanden er det?
- Han har kneppet andre. Se. - Det er måske konen?
Det er konen. Stramtandede so. Ikke underligt, at han gik i byen.
Vi kan afpresse satanen.
Læg de der tilbage under skabet. Vent...
Et par til personligt brug.
Jeg er også til yppige former.
- Hvorfor så vi ikke efter kontanter? - Hvad fanden skulle han med dem?
Nu kan du tjene meget mere, end du skylder.
Vi er partnere. Mutt er hurtig. Jeg ringer til ham i aften -
- og snakker beløb. Så ses vi, når banken åbner.
Vi får penge, og du giver Perrier det dobbelte af det, du skylder.
Hvad siger du til 30.000? Det er ikke småpenge.
- Hvad? - Du vil da ikke fuppe mig?
Tvivl aldrig på, at Mutt holder ord.
- Okay. - Hov!
Eller på at hans ord betyder, at han forpligter sig.
- Jeg er med. - Det er sgu frækt af dig.
Forbandede skiderikker. Din nar.
Jeg sagde jo, at vi nakkede dig, skiderik. Overvågning.
- Ja? - Nu bliver det et brud mere.
- Nu er det tre. - I dræbte mig næsten.
- Jeg har dem i morgen. - Vi tager dig i aften.
Og vi vil tæve dig... skidemeget.
- Hørte du? - Rend mig.
Han lagde på.
Hvad fanden har du gang i?
- I har parkeret ulovligt. - Tag den skide tingest af.
Når den er på, ryger den ikke af, før bøderne er betalt.
- Og hvis vi har tid, så... - Hvilket vi måske ikke har.
Det kan godt tage tid, selv om I har betalt. En dag, måske.
- Det kan tage to. Er du med? - Du, pikansjos?
Jeg forstår mig ikke på dem.
Nej, nej, nej...
Ikke pistolen. Pis!
Kom så, Brend.
- Du tog ikke min pistol, vel? - Nej.
- Min pistol er væk. - Jeg tog den ikke.
Det er sgu kun dig, der har nøgle.
- Hvad er der? - Han har forladt mig.
- Hvem? - Shamie.
Han sagde, at det var slut. At gnisten var væk.
Ikke for mig. Gnisten var der for mig.
- Jeg kan ikke leve uden ham. - Nej, Brend.
Vent lidt, Brend. Luk døren op!
Forudsigeligt. Det sidste, man gør, er at gå hjem.
- For der leder vi først. - Du har ikke valgt knoglerne.
- Vil du vælge nu? - Drenge...
Nej? Pyt, så vælger vi.
Venstre skinneben.
- Var det nok? - Jeg hørte det ikke brække.
- Igen. For en god ordens skyld. - Tag fat i hans ben.
Gør det så. Kom nu.
For satan...
Jeg vidste, at du havde den.
- Hvad fanden tænkte du? - Jeg reddede dit liv.
Nej, du reddede mine ben. Men det koster mig livet.
Skide idiot.
Græder du nu igen?
Det skal nok gå, Bren. Undskyld, Bren.
Undskyld, undskyld. Okay?
Du gjorde det, du troede var rigtigt. Okay? Du handlede bare.
- Hvad fanden laver du her? - Det var sgu en lang time.
Som du ser, så blev jeg forsinket.
- Er han død? - Hvad fanden tror du?
Du må skille dig af med liget.
Den vise mand giver råd. Hjælper du til?
Ellers havde jeg ikke foreslået det. Hvis bil er det, der står udenfor?
...hvis volden var rimelig, og hvorfor du havde pistolen...
Det er min! Hun stjal den for at begå selvmord.
- Ikke sandt, Bren? - Vil du begå selvmord?
- Ja. - Det var en skam.
- Jeg er døende. - Så har I meget til fælles. Klap i!
- Det var unødvendigt. - Jaså? Vi sidder i lort til halsen.
- Vil du ende som Maurice Joyce... - En myte.
- Hvem er Maurice Joyce? - En fyr, der begik den fejl...
...at hugge fra Perrier, der opsporede ham -
- skar pikken af ham og kørte den op i hans røvhul.
Nemlig. Så optræd, som situationen kræver.
Fortsæt lige frem, Michael. Op i bjergene.
Hvis jeg skulle overse dem? Jeg kan godt finde vej.
- Hvor længe var de sammen? - Nogle år. Hun får det bedre nu.
- Var han et nul? - Mildest sagt.
Han må have været god til noget for at få sådan en reaktion.
Det her er da dejligt? Far og søn knokler sammen.
- Drop det. - Omstændighederne er ikke ideelle.
Men vi har aldrig gjort det her.
Ja, nu ser det godt ud.
Nej... Nej!
Godt så...
- Du sparker en død pony. - Det hedder en hest.
Du spilder tiden.
- Hvornår får du betalt? - Ingen anelse.
- Mutt ville ringe halv ti. - Okay.
Halv elleve, elleve... Vi er ude af byen før tolv.
- Lidt penge på lommen... - Så er den klaret. Okay...
Jeg talte med din mor for et stykke tid siden.
- Ja? - Hun har det godt.
- Vil du snakke nu? - Jeg vil bare sove, okay?
Det er op til dig.
Det er lidt af en slidt floskel -
- det her med at begrave lig.
Som Boot Hill, hvor alle revolvermænd endte.
De sejes hvilested...
De, der levede og døde for sværdet...
Ja, ikke sværd men pistol.
Der er nok noget romantisk i det, antager jeg.
Lamper under...
Stjerner over...
En duft af noget i vinden.
Hvad er det? Komøg?
Det har da den aroma.
Så, fred altså?
Ånderum. En sikker havn.
Velfortjent, måske. Men midlertidigt.
For faren pibler op nedefra.
En bande har samlet sig med et fælles mål.
Er I med indtil videre? Følger I med?
Godt.
For jeg vil præsentere en anden nu.
En fyr, I måske allerede har hørt tale om.
Han hedder Darren Perrier.
- Tog du derhen? - Der var ingen.
- Ikke engang et lig? - Der var intet der.
Den vil hjemsøge mig...
- Hvad? - Ivans sorg.
Resten af mit skide liv.
- Den forbandede bitterhed i det. - Javel, ja.
Og brutaliteten.
- De var jo gode venner. - Elskere.
Elskere?
- Hvad fanden taler du om? - Så du ikke deres blikke?
Det var kærlighed. Det kan ikke skjules.
- Det vidste jeg ikke. - De sagde ikke noget.
Der var en overflødig skam der.
En frygt...
- For hvad? - At du ville dømme dem, måske.
Det ville jeg da aldrig gøre. Herregud!
Kærlighed er kærlighed, hvad gør det, at de er homoer? Eller lebber?
For helvede!
Nu gør det mig ked af det.
Så, hvad vil du have, at vi gør?
- Er I friske nok til at lede? - Stol på det.
Ivan...
Jeg ved, at du og Orlando var elskere.
Du skal vide, at det ikke generer mig.
- Virkelig? - Jeg er åbensindet.
Jeg ville bare ønske, at I havde fortalt mig det.
- Undskyld, Darren. - Det er tilgivet og glemt.
- Er du med? - Ja.
Tilgivet og glemt.
Jeg er så ked af det.
- Er du ked af det? - Det er jeg.
- Er du hævnlysten? - Jeg er helt ødelagt.
- Er du hævnlysten? - Jeg vil...
- Have hævn? - Ja.
Godt. For hør nu...
Får vi ikke fat i de sataner inden i morgen, så udlover jeg en dusør.
Nemlig. Så højt respekterer jeg den kærlighed, som I fortiede.
- Hvor meget? - 10.000 euro.
5.000 for McCrea og 5.000 for hans kælling.
- Tak, Darren. - Glem det.
- Tak. - Det manglede da bare for en ven.
- Tak. - Men...
Nu kan du sørge.
- Har du været her hele natten? - Ja.
- Hvorfor? - For at holde mig vågen.
- Hvorfor gør du det? - Bare fordi.
Hvis jeg fortæller noget, lover du så ikke at blive sur?
Måske.
Jeg har ikke kræft.
- Bliv nu ikke sur. - Er du ikke døende?
Det sagde jeg ikke. Det vil ske, før du tror.
- Hvornår? - Næste gang jeg sover.
Vent nu lige lidt.
I forgårs aften opsøgte Døden mig i mit soveværelse.
Det var ikke en drøm. Jeg kan adskille det. Det var ægte.
- Han sagde... - Brenda!
- "Jim", sagde han. - Brenda, gør dig klar.
Hør på mig!
- Og jeg, der havde ondt af dig... - Det bør du have.
Og så fortæller du eventyr og leger med min... skide medlidenhed.
- Michael, han kom til mig. - Nej.
Vi har en masse lort, vi skal løse. Tout de suite, sgu.
Tout-hvad? Bren, vi brænder din bil.
- Gør det noget? - Ja.
Skal de spore den til dig? Politiet!
Og til blodet i bagagerummet og det begravede lig?
Okay. Så brænd den da. Jeg er skide ligeglad!
Shamie og jeg elskede i den den første gang.
Var det ikke lidt akavet?
Det var smukt.
Når man ser, hvordan det gik, så er det måske det bedste.
- Du var da døende? - Det er jeg.
- Jeg fatter intet. - Glem det. Du vil ikke vide det.
- Jo. - Michael har måske ret.
Der kræves tro, hvilket han ikke har og du sikkert heller ikke.
Prøv mig. Gør det, Jim.
Jeg er villig til at forsøge.
- Okay... - Vær stille og gå videre.
Jeg lå i min pyjamas. Jeg var lige gået i seng.
Så blev der pludselig koldt i rummet, hundekoldt.
Jeg så op og så en fyr.
Han så helt normal ud. En midaldrende fyr i jakkesæt.
Men jeg vidste det. Jeg vidste, hvem han var.
Og han sagde: "Jim... Jeg har lidt dårligt nyt til dig."
Og jeg sagde: "Er jeg død?"
"Nej, men næste gang, du sover, så dør du. Er du med?"
Jeg svarede: "Ja."
"Selvfølgelig er jeg det. Du er Døden."
Og han sagde: "Det er jeg. Det er jeg."
Hallo! Forsvind!
Det regner. Fatter I, at den so ikke under os tag over hovedet?
Rend mig! Vi går, når det holder op.
- Og hvad så, Jim? - Tja, vi sludrede lidt.
Så gik lyset ud. Da jeg tændte igen, var han væk.
Så jeg gik ned i køkkenet, hældte en stor whisky op og græd.
Ved du hvorfor? Fordi jeg aldrig har været så sikker på noget -
- som at han var den, han sagde. Og at han fortalte sandheden.
De er på vej!
- Hvem? - Politiet!
- De ved, at du ville voldtage mig. - Hvad?
Dit forbandede udyr!
Din sodomit!
Vi får snart at se, hvordan man behandler folk som dig.
- Spændende. Nåede du at spørge? - Om hvad?
- Om livet efter dette? - Ja, men han ville ikke svare.
Visse ting skal forblive uklare og gådefulde. "Sådan er jeg."
- Sagde han det? - På den måde.
"Sådan er jeg." Kors.
Hvorfor valgte han dig, far? Var det også tvetydigt?
- Det var belejligt. - Sådan er han.
- Stik af! - Kan du fatte det?
Stik dog af!
Soen ringede til dem. Kan I fatte det?
- Vil du stadig begå selvmord? - Hvad? Nej.
- Dejligt. Hvorfor ikke? - For det første: Jeg er ædru.
For det andet: Der er sikkert stadig håb.
Jeg opgiver ikke. Jeg vil kæmpe for ham.
Jeg ser, hvad der er galt og hører, om vi ikke kan løse det.
- Jeg ringer, når vi er hjemme. - Er du tosset?
Jeg er der kun en halv time eller en time.
- En time? - Ja, højst.
- Shamie vil ikke have dig. - Hvorfor ikke?
- Fordi han er en nar. - Jaså?
- Ja. - Måske er du narren.
Måske. Men jeg får dig ikke til at flippe ud og plage mig med det.
"Shamie var underlig i aften. Jeg er bekymret for Shamie."
Han har villet det i to skide år. Vidste du ikke, hvor du havde ham?
- Han fandtes knapt. - Michael...
Hun har brug for at høre det. Hun er en vits for ham.
Noget pænt, når det passede. Et knald. Det er ikke i orden.
Giv hende nu en chance.
Tag dig ikke af ham, Bren. Hvad...
...pokker?
Bren?
Det her er sgu for barnligt.
Pis...
Bren?
Brenda?
- Jeg bebrejder hende ikke. - Hvad?
Det der var sgu ret groft sagt.
- Hun er følsom. - Ja, du ved. Kærligt, men råt.
- Ubehagelige sandheder? - Nemlig. Det skulle siges.
Har du noget coke på dig? Altså kokain?
Hvad fanden snakker du om?
Kom!
- Sæt dig i bilen. Hvorfor ikke? - Er jeg anholdt?
Så slip mig da for fanden.
Vi taler med dem og...
Far!
Stå stille, I sataner. Rører I jer, så ryger knoppen.
- Hej, Bren. Hop ind. - Hej, Jim.
- Ned på jorden. - Rolig.
Ned. Tout de skide suite.
- Tout-hvad? - Hold kæft. Tout de suite.
Michael, hop ind. Nu. Jeg dækker dig.
Rør jer ikke. Har I forstået?
Er I med? Træk ikke engang vejret.
Har du tænkt dig at køre?
Alt i orden, Bren?
Taler du ikke til mig? Undskyld. Jeg burde ikke have sagt det der...
- Hvor ked af det er du? - Meget. Hvad mener du?
- Råd bod på det. - Hvordan?
- Få mig hen til Shamie. - Glem det. Du kan ringe.
- Jeg vil se ham. - Tag hende med. Gør det nu.
- Pis... - Bring hende hen til Shamie.
Hold så kæft, for helvede.
- Bring hende hen til Shamie. - Hold kæft. Ja?
Vil du have dine penge? Vi har prøvet at få fat på dig.
- Så I gjorde det? - 30.000 som aftalt.
Og da du var med, så får du en andel af byttet.
Hvor flinkt, Mutt. Skide flinkt.
Det kaldes integritet. Okay, jeg er på...
Kom så, din skide galning! For helvede!
Pis.
Slap af. Vi er ikke betjente.
- Har I hugget bilen? - Ja.
- Har I hugget den der? - Ja.
Vil I bytte?
Er du sikker på det? Men bebrejd ikke mig det.
- Jeg vil ikke... - Bebrejd ikke mig.
- Hvorfor skulle jeg... - Bebrejd ikke mig.
Går du? Brug ikke for lang tid. Jeg skal møde Mutt ved et-tiden.
- Gider du at lette røven? - Okay!
- Hej, Brenda. - Går det godt, drenge?
Ved du, at din mor er flyttet til Carrigaholt?
- Hvor ligger det? - I Clare.
Der er vist smukt. Hun har havudsigt og det hele.
Ja... Det var trist at høre, at I var blevet skilt.
Tja, den slags sker...
- Har I set hinanden siden? - Nej.
Jeg lovede at kigge forbi...
...men det blev aldrig til noget.
Vi er jo ikke uvenner eller noget.
- Hvorfor tager vi ikke derhen? - Hold op. Du ved hvorfor.
Michael. Fortiden er fortid.
- Din mor... - Far, jeg tager ikke derhen.
- Hvad laver du? Kom tilbage. - Nej, du kan komme ud.
- Nogen kan se dig, din skøre tøs. - Vil du bolle mig?
Ja!
Men så kom da, for fanden.
Bren... Bren!
Så skete det.
Bren!
Vent her et øjeblik.
Bren!
Kom så, Achilles. Kom så.
Sådan. Tag kødet i munden. Kom så, du kan godt.
Hvad er der galt med mig? Hvad manglede jeg?
Nej, begynd ikke på det der igen.
Du mangler intet. Du er skidesjov.
- Fuld af selvmedlidenhed. - Hold nu op.
- Og du er flot. - Depressiv.
- Nej, du er klog. - Livstræt og selvoptaget.
Glem ikke fyren, jeg skød. Jeg er et fund.
Hvordan går det?
- Hvad er alt det her til? - Træning.
Til "De seje hundes årlige fejring af Rip".
- Hvad er det? - Som OL, bare for kamphunde.
"Kamphunde"? Det lyder sejt.
Okay, sats så. Se ikke på mig. Se på kødet og gå i gang.
Fandens også.
- Hvad er angrebskommandoen? - "Puds."
Achilles, gør det. Det virkede i går.
Hvorfor pudser I ham ikke på det der?
- Prøv. - Okay, Achilles...
Puds!
- Det ligger i kommandoen. - Flot, du gamle. Tak for den.
Du havde ret. Aften efter aften med mit forbandede vrøvl.
Hvordan kunne du klare det?
Det ved jeg ikke. Jeg er måske den største idiot.
Ja, du er en idiot.
- For satan da. - Bren... Her.
Puds...
Rend mig i røven. "Puds"?
Er alt i orden?
Godt, jeg er snart tilbage.
Mutt?
- Mutt? - Hvad så?
- Jeg sætter pris på det. - Det er sygt. Ikke sandt, Din?
- I redder mig ud af en slem knibe. - Se lige tøsen der!
Det her duer sgu slet ikke.
Hvad satan? Det her er sgu for meget.
Slå mig. Så jeg vågner. Rigtig hårdt, så cirkulationen går...
For satan. Den var god.
Hvad fanden har I gang i?
- Hvem er du? - Glem det.
Tag det nu bare roligt. Gå væk fra bilen.
- Er det roligt nok? - Alt i orden, Jim?
Fint, Bren. Rolig nu.
- Hvad fanden gjorde I ved ham? - Ingenting. Slog ham ned.
Kalder du det ingenting?
- Nu er det vist noget. - Kan vi ikke... Perrier vil have...
- Det er sikkert hans venner. - Hvis?
- Perriers. Hvad tror du? - Måske.
Det må det sgu være. Vi har vist brug for en lille pause.
Vi må finde et diskret sted. Er du enig?
- Ja. - Kender du et sted?
Det tror jeg.
Slå mig igen.
Igen?
Sikke en tosse, ham "Jim".
Men jeg kan lide ham. Jeg kan også lide Bren.
Fedt, hvis det blev til noget mellem hende og Michael.
Eller hvis Michael og Jim løste det, der skete i fortiden.
Det ville blive harmonisk og fint. En god afslutning.
Jeg ved en del, som I ikke gør, mine venner.
Hjerter vil blive knust, inden dagen er omme.
Brutale og tragiske hændelser er i anmarch.
Så, når de indtræffer -
- så kom ikke og sig, at jeg ikke advarede jer.
Men, men...
Lidt spændende, ikke?
Hvad fanden laver du? Det er spyt.
- Det er sterilt, Michael. Slap af. - Okay.
Det er pis også. Ikke at jeg anbefaler det.
- Hvad fanden sker der? - Han skyldte dig penge?
10, ja. Det her er alle 30.
Det er, fordi han prøvede at få dig dræbt.
Tak, far.
Og du, tak fordi... at du reddede mit liv og det.
- Velbekomme. Skaffer du så coke? - Gudfader. Okay.
- Gør du? - Hold nu kæft. Jeg sagde okay.
- Tager du med til din mor? - Nej, og drop det der.
Jeg skaffer coke. Intet andet.
- Hvor bor din mor? - I Clare.
- Hvorfor vil du ikke se hende? - Det rager ikke dig.
- De blev uvenner. - Om hvad?
- Fortæl det.
- Dig. - Er det i orden?
Op i røven med det.
For fire år siden så Michael en fyr, Steve Lynch -
- der bankede en pige.
Han lagde sig imellem og tævede fyren.
Efter nogle uger kom Steve til huset. Elaine var alene...
- Din kone? - Ja. Han overfaldt hende.
Hun lå på hospitalet i en skide måned.
Han brækkede hendes arm, nogle ribben, hendes næse...
Frygteligt. Blev han knaldet for det?
Nej, han blev skudt af politiet fire dage senere.
- Godt det samme. - Et postrøveri.
Det er forfærdeligt, Jim. Men det var ikke din skyld, Michael.
- Du gjorde bare... - Men de ville ikke vide af mig.
De syntes, at det var bedre, hvis jeg ikke var i deres liv.
- Jeg gjorde det, alle ville gøre. - Det ved jeg.
- Fire år senere. - Vi prøvede at råde bod på det.
- Hvor mange gange ringede vi? - Hvad sagde han så?
Han tog den ikke. Han lukkede os ude.
- Bebrejder du mig? - Nej, det gør jeg ikke.
Det kunne jeg ikke.
Jeg ved, at du var såret.
Men var vi ikke alle sammen det?
Michael? Var vi ikke alle sammen det?
Jeg tænkte bare, at vi tre, en sidste gang, kunne samles om et bord.
Men du har sgu da ret. Det er mere, end du behøver.
Nå, men... Kan vi skaffe den coke nu?
Hej, Michael... Se lige en ægte krusedulle.
- Er du med? Den kruser sig. - Flot.
- Kan jeg få lidt af dit bedste? - Hvor meget?
- 20 gram. - Du, det koster.
600 euro.
- For satan. Du er jo rig. - Tingene forandrer sig.
- Man skal bare have lidt held. - Apropos held. Vil du spille?
- Nej. Ind og ud. Tout de suite. - Hvad?
- Må jeg få lidt nu? - Er han trængende?
Herretoilettet ligger til højre.
- Er det den gamle? - Ja.
- Sikke en overraskelse. - Hvad?
Alle de nyheder. Din mor, din far. At I var uvenner.
- Og? - Ikke noget.
Det er bare, at du er ret gådefuld.
- Tja... - Hvad?
Sådan er jeg.
Ja, godt. Men du har nok ikke samme effekt som Døden.
Den forpulede Død.
- Sig ikke, at du tror på det? - Nej, men det gør han.
Men du skylder ham, din mor og dig selv at tage dig sammen.
- Tage mig sammen? - Ja.
Og gøre det, han bad dig om.
- Og tage derhen? - Ja.
Hils på hende og bliv forsonet. Alle sammen.
Men du gør jo, som du vil.
Hvad fanden har du gang i?
Åh, pis. Ned.
Drenge... Kan vi tage den lidt med ro?
Jeg er ked af det.
Kom ud. Vi gør jer ikke noget.
Jaså? Sværger du ved din mormors grav?
Det tænkte jeg nok.
Dræb dem ikke. Vi prøver at tage dem levende.
Drenge, skyd ikke denne vej.
- Du solgte os, din skid. - Undskyld, Michael. Det gav godt.
Hvad fanden glor du på?
- Pis! - Hvad laver du?
Hvad fanden har hun gang i?
Bren!
- Hvad fanden laver du? - Michael.
- Fang dem!
Den skide kryster gemmer sig bag kællingen, Darren.
Løb. Løb!
Nej! For satan.
Vent. Jeg skal hente far.
Nej, de ved ikke, hvem han er. Han er i sikkerhed. Kom nu.
Bren! Jeg har ledt overalt.
- Kan vi snakke sammen? - Klap i og kør.
Hvad sker der?
De er forsvundet.
- Stakkels Clifford. - Ja, er det ikke forfærdeligt?
- Victor, scor hans coke. - Javel, chef.
Se, om vi kan få noget godt ud af denne... tragedie.
- I ville jo fange dem? - Ja, men de slap væk.
- Ja. Også fra os. - Var de her?
- For to minutter siden. - Vi bør slå pjalterne sammen.
Glem dusøren. Vi har vores grunde til at fange den skid.
Hvad siger du?
- Hvad satan? - Fod.
- Ned, Achilles. - Hedder han det?
- Ja. Den uovervindelige satan. - Undtagen hælen, det svage punkt.
Hvad er hans? Hans hoved?
- Sikke et fisefornemt navn. - Nej, Achilles...
Apollo!
Din skid!
Så... Vil I sørge over hundene, eller vil I følge dem?
Han har ret. Før politiet kommer.
Darren... Vent lidt.
Det var en fejltagelse. Jeg var forvirret.
Ved du, hvad det var? Jeg blev skræmt af, hvor vi var på vej hen.
Men da jeg indså, at jeg kunne miste dig, der så jeg klart.
- Og den pige? - Ingen. En guide.
- En "guide"? - Til klarsynet.
For at få mig til at indse, at jeg vil være hos dig for evigt.
Det vil jeg virkelig.
Tilgiv mig, Brenda. Vil du ikke nok?
Jeg er skide ked af det.
Kom tilbage til mig.
Undskyld, Shamie. Men gnisten er forsvundet.
Godt gået. Rigtig godt.
At referere til... Ja.
Hold kæft, for fanden. Og prøv at tage det som en mand.
Fanden tage jer! Jeg håber, at I dør.
I kan sutte pik på hinanden.
Jeg elsker jo hunde.
- Men jeg havde intet valg. - Nej.
Men jeg blev lidt melankolsk af det...
Lidt oprevet...
Så, Mutt...
- Vil du more dig med McCrea? - Vi vil have vores penge.
Vi tager dem og smutter, sikre på at han får en passende straf.
- Hvor meget tog han? - 30.000.
Så du ser nok, hvorfor jeg så gerne vil have fat i ham.
- Jeg nedgør ikke jer. - Jeg er her da?
Og du får din hævn til sin tid.
Hør, narrehat!
Hold dig nu vågen.
Vi ringer snart.
- Michael? - Hvor er du?
Hos Perrier. Jeg beklager.
- Den skide Mutt er her. - Hvad vil de?
De vil have dig. Dig og Bren.
Men hør her? Jeg tager mig en lur.
Så, hvis du kommer, så sover jeg. Er du med?
Michael?
Jeg elsker dig, far.
Jeg elsker også dig.
- Som jeg har klokket i det. - Nej da.
Jo, med dig og mor. Jeg er sgu ked af det.
"Jeg er sgu ked af det."
- Giv mig ham igen! - Hold kæft, ellers dør ham nu.
Jeg vil have, at du tager nogle ting med.
Først: Tøsen, der gjorde det. For det andet: Pengene, du stjal.
Og sidst, men ikke mindst:
Orlandos lig.
Kender du Dunlands? Det er der, vi er. Du har en time.
Har I set den gamle satan?
Du, tag ikke derhen. De dræber ham alligevel.
Er du totalt åndssvag? Michael, lad være. I dør begge.
Du ved det sgu. Lad være.
Det var aldrig "at udholde dig", Bren. Aldrig.
Forstår du?
Jeg elskede hvert minut.
Men for satan da!
Kom så, kammerat.
Men kom så, for satan!
- Far? - Op igen, din skid.
Far?
- Du, hvor er tøsen? - Bortrejst.
- Og Orlandos lig? - Begravet.
Fatter I, at den skiderik kan være så kold?
Hvordan vil du udveksle noget, hvis du intet har at bytte med?
Jeg har mig selv.
Det er ikke nær nok til at få din far af krogen.
- Har du visiteret ham? - Ja.
- Også mellem benene? - Mellem benene?
Du skal være mere omhyggelig.
Sådan nogle fyre gemmer ofte et våben i underhylerne -
- og håber, at man glemmer at lede der, hvilket du gjorde.
Flot, Darren.
Din far dør i aften. Okay? Det er allerede bestemt.
Men han dør hurtigt. Men du...
Du skal lide for det, du gjorde med Ivans elsker.
Hans elsker?
- Har du et problem med det? - Nej.
Han synes vist, at du er frastødende, Ivan.
- Det er han. - Du er frastødende, McCrea.
Du er så skide intolerant og dum.
Du er bare en forbandet morderfascist.
- Vil du lave en Maurice Joyce? - Det vil jeg.
- Han skærer din pjovert af. - Det ved jeg.
Jaså? Rygtet flyver. Skønt. Skal vi gå i gang?
- Slip, for satan! - Hold hans ben.
- Slip, for satan! - Af med underbukserne.
- Darren? - Ivan...
- Vent lidt. - Kan vi få vores penge først?
- Kan du ikke klare synet? - Nej.
Det er i orden. Ivan, vent lige lidt.
- Jeg er i gang, Darren. - Vent!
Okay.
Bare rolig, McCrea. Du får din Maurice Joyce.
- Slip mig, for satan! - Undskyld.
Hvordan tror du, at jeg blev rig, Mutt? Ved at misse en chance?
Nej, vel?
- Darren... - Tig ikke. Og så tigger han.
- Lad nu være! - Hvad sagde jeg?
Giv mig den. Man beder om én eneste ting...
- Kom tilbage, din skid! - Rikochetterne, Kenny!
- Du dræbte mig sgu næsten! - Darren...
Vær forsigtig med mine værdisager.
- Undskyld, Darren. - Idiot! Hvad sagde jeg?
Skil jer af med de sataner.
Den vej.
- Pis, han er en tung skid. - Smid dem i affaldscontaineren.
Vi er i gang.
- Var der hul i Mutts jakke? - Ja, han er færdig.
- Tag dig sammen, Ivan. - Okay, narrehatte.
- Ja? - Tag pistolerne og smid dem.
Tag det nu roligt.
- Forhold dig i ro. - Jo.
Stille og roligt... Tag det roligt og læg dem på...
Godt.
Okay. Du. Tag den taske.
Nu! Skynd dig!
Ja. Og kniven.
Ja. Giv mig den.
Gå derhen.
Vi finder dig, McCrea... Jaså? Stil jer mod muren.
Ned på knæ.
Ned på knæ!
- Du kan flygte, men... - Ja. "Men ikke gemme mig."
Måske bør jeg nakke jer nu, så jeg ikke skal bekymre mig.
Gør det.
- Ned. - Nej.
- Hvad fanden laver du, Kenny? - Jeg afslører idiotens bluff.
- Han har ikke nosserne. - For satan, Kenny.
Han er ikke mand nok til at dræbe.
- Mit skide ben! - Du er en dildo, Kenny.
- Herregud... - Hænderne på hovedet.
Smerten.
Alt i orden, far? Det er mig.
Jeg får dig væk herfra.
Hvis nogen forsøger noget, så myrder jeg jer alle.
Det lover jeg.
Jeg advarer jer.
Jeg sagde det jo.
Vent.
- Jeg skal have en læge, Darren. - Hold kæft, Kenny.
Hvad fanden laver du, Darren?
Som om jeg ikke ville have en gammel AK her.
Far? Far?
Jeg lever! Jeg lever jo! Michael!
Hvor er Døden nu?
Nej, nej... Nej, nej, nej!
Han er her.
Han var bare lidt sent på den.
Den nar...
Far? Far?
Far?
Nej! Far!
Min satans hånd...
Aldrig har nogen voldt mig så meget besvær.
- Godt. - Nogle sidste ord, før du dør?
- Ja... - Hvad?
Lad være?
Jeg beklager, Michael...
Hvad fanden sker der nu?
Hvad fanden foregår der?
Mød de seje hunde.
De har et regnskab at gøre op på deres faldne venners vegne:
Achilles og Apollo.
Vi gør en ende på dig, Perrier. Og dit styre.
- Mit hvad? - Hold så kæft.
- Er I klar, drenge? - Vent...
- Puds så. - Puds, puds...
Vent! Vent!
Hej.
- Vi bringer dig til Derek Dawson. - Han er den bedste.
- Er han læge? - Dyrlæge.
- Dyrlæge? - Han er den bedste.
Hører du, Michael? Dawson. Han er den bedste.
Han fikser dig på ingen tid.
Det var her, man begravede dem, der levede og døde for sværdet.
Og i sine sidste timer var det virkelig det, han gjorde.
Så...
Han kunne ikke få bedre selskab i døden -
- end Achilles og Apollo.
Gør ham selskab på hans vej til... Jeg ved ikke. Valhalla, måske?
- Amen. - Amen.
- Hans navn sagde alt. - Hvad siger du?
- Achilles... - Jeg er vist forelsket i dig.
Hvad? Du søger bare trøst.
- Nej. - Sej, men alligevel øm...
Jeg elsker dig også, Bren. Jeg er vild med dig.
- Vild, men trofast... - Er du vild med mig?
Det tror jeg.
Drop det nu.
Vi snakkede ikke under jeres skide... mindetale.
Undskyld, drenge.
I hoften... Kraften i kæben...
Og hugget...
Typisk. Det første jeg skal er at fortælle, at hendes mand er død.
- Hvordan har benet det? - Ad H til. Den skide dyrlæge...
Var det ikke for ham, så ville du sidde i fængsel.
Din mor elsker nok dette sted.
UDE AT SVØMME
- Må jeg spørge om noget? - Ja.
Tror du, at han talte sandt?
- Far? - Ja. Havde han ret om Døden?
Det ved jeg ikke.
Et ret relevant spørgsmål.
For hvis Jims død virkelig var forudbestemt -
- ville det så ikke være tegn på, at vi ikke er alene?
Og at hver enkelt har betydning i vores store kosmos?
I er sikkert enig i, at der er trøstende. Glædeligt.
Men hvad skal der blive af Michael?
Er han dømt til at forblive den, han var?
En døgenigt, der altid vil styres af frygt, forvirring og vrede?
Eller er han, efter alt det møg han har udholdt og bekæmpet -
- forandret og en bedre mand? Et oplyst menneske?
Jeg er bange for, at det er noget, som vi vil få at se.
Der er visse ting, som jeg helst lader være uklare og gådefulde.
Og hvorfor? Fordi sådan er jeg.
Sådan er jeg.
Tekster: Mikael Seierup www.primetext.tv